Larm+Christoffer

Hej!
Jag heter Christoffer och är när detta skrivs 15 år i ett par månader till. Jag går i 9:an på Teleborg Centrum och är intresserad av ganska mycket i skolan, särskilt SO-ämnena och de tekniska ämnena - alltså matte, fysik och teknik.

Jag gillar att sitta vid datorn och spela och sitta och prata med mina kompisar på skype. Jag är väldigt förtjust i hårdrock, och ska i sommar åka till Dalarna för att gå på rockfestival.

Min framtid har jag inte planerat så mycket än, mer än att jag vill jobba inom något tekniskt, resten tar jag som det kommer. I nuläget går tankarna mot att gå på skanskagymnasiet efter högstadiet. Där kanske jag går den 4-åriga tekniklinjen så att jag utbildas till gymnasieingenjör. Eller så struntar jag i det fjärde året på gymnasiet och utbildar mig till t.ex. civilingenjör på universitet.

Jag ska PRAO:a hos ett teknikföretag i Växjö som heter Micropower. Jag vet i nuläget inte jättemycket om företaget, mer än att det är mycket ingenjörer som jobbar där och deras uppgift är att tillverka och utveckla batteriladdare. Mer info om företaget kommer senare.

Dag 1:
Började kl. 9 idag. Gick först till huvudentrén där jag skulle möta den som skulle ha hand om min Prao, Josefin. Hon berättade lite om företaget, och jag fick reda på att Micropower involverade ett antal företag som låg precis i närheten, och att jag den första dagen skulle vara på ett företag som heter Primepower. Primepower gör mindre batteriladdare än vad Micropower gör, och många av dem används till bilar och truckar. Jag gick över till Primepower, och där fick jag en rundtur och fick träffa de 8 som jobbar där. Jag fick reda på att jag skulle byta ut manualer och klistra på beskrivningar på portugisiska på förpackningar med batteriladdare som skulle skickas till just Portugal. Jag hann inte mer än att få instruktionerna innan det var dags för förmiddagsfika, och alla arbetarna kom som racerbilar till fikarummet för att få sitt dagliga kaffe. Stämningen verkade vara trevlig och alla var glada när de åt. En halvtimme efter det så satte jag igång med arbetet. Det tog ett tag i början, men sen fick jag till tekniken och de tog inte lång tid att fixa till de 12 lådorna, vilket jag blev klar med strax efter lunch. När jag väl blev klar med det så fick jag som uppgift att kontrollera så att en grupp DC/DC-omvandlare funkade som de skulle. Det är en liten maskin som omvandlar en 60V spänning till ungefär 12V, och eftersom de hade haft lite problem med just såna från sina leverantörer så kontrollerade de alla som kom in. Och efter en till halvtimmes fikapaus så var dagen nästan slut. Kanske aningen enformig efter att ha bytt manualer i ett par timmar, men over all så var det en helt okej dag, med trevliga medarbetare.



Dag 2 - Tisdag:
Idag så träffade jag återigen Josefin vid receptionen, men denna gången vid halv nio. Denna dagen skulle jag vara på micropower, på en avdelning som helt enkelt kallades för "anpassningen", där man.... anpassar. Nä, men, det är där som det sista görs på batteriladdarna som ska skickas ut till kunderna. Själva batteriladdaren görs först på ett dotterbolag som heter SEIAB (där jag ska vara torsdag och fredag) och sedan skickas den till anpassningen för att de ska sätta på sladdar och skydd och kanske byta ut något om det behövs. Helt enkelt anpassa det sista så som kunden vill ha det, rätt färg, rätt kablar osv.

När jag klev in så blev jag direkt mött av 3 stycken som jobbade där. 2 av dem jobbade med att fixa till lådor som laddarna skulle skickas i och att hämta och lämna leveranser som kom till avdelningen. Den 3:e som hette Jonny var ledaren för avdelningen och den enda som hade ett kontor, han visade mig lite hur avdelningen såg ut, vilket inte var så mycket eftersom det i stort sett bara bestod av ett stort lager. Jag sattes direkt igång att arbeta med att byta kontakt på kablar, vilket innebar att knipsa av de gamla kontakterna, skala av sladdarna och sedan koppla trådarna till de nya kontakterna. Det hann jag göra ett tag innan det blev fika. Det var 5 stycken som jobbade där, och de var lika trevliga som de på Primepower. När jag blev klar med kablarna så var det nästan lunch, och jag hann inte göra så mycket mer på förmiddagen.

Därefter så var jag med de två andra på avdelningen som monterade ihop laddarna med kåpor och sladdar. Jag fick skruva och nita mycket och klistra fast instruktioner på kåporna. Det gjorde jag i stort sett hela eftermiddagen (eftermiddags-fikat borträknat) och det var väldigt kul. Har än så länge aldrig haft en stund där jag inte har haft nåt att göra.

Dag 3 - Onsdag
Idag så var det inte så mycket vanligt arbete, för jag skulle vara på Teknikavdelningen på Micropowers huvudkontor. När jag kom så fick jag ett schema med vilka jag skulle träffa vid vilka tidpunkter och vad jag skulle göra för något. Allting kändes väldigt organiserat och det är kul att de lägger ner tid på min PRAO. Det var en del på tjänsteresor, så vissa saker gick bort från schemat, men det var andra som ställde upp istället. Först så var jag med på ett 2 minuter och 50 sekunder långt möte (Ja, jag överdriver faktiskt inte!) där alla avdelningar hade en representant, och de drog en lägesrapport, vilket görs varje morgon måndag-torsdag. Därefter så var det en som hette Magnus som visade mig runt på Micropower med alla tester som gjordes och där folk satt och försökte komma på nya bättre laddare. Efter det så skulle jag få se på hur det gick till när de programmerade batteriladdarna genom ett program i datorn, men först - FIKA! Alla anställda satt vid ett långt bord och åt frallor och när jag och Magnus kom till fikabordet så kändes de som att resten av de anställde tittade fundersamt, och fattade inte hur man kunde komma hela 5 minuter för sent till den heliga fikarasten.

Därefter kom jag till en ny Magnus som visade mig programmering, vilket var ganska häftigt men också ganska obegripligt. Ja, iaf så gjorde han det i typ en halvtimme och sedan gick jag till en som skulle visa mig hur man gjorde 3D-ritningar i programmet CAD, och jag fick lära mig det berömda "dela-med-två-tricket". Därefter så skulle jag till serviceavdelningen. Det var en pump som en kund hade beställt som reservdel, och jag fick hämta den på lagret, paketera den och sedan fixa faktura och order. Kan låta ungefär lika roligt som att se färg torka, men det var faktiskt ganska kul.

Sedan var det lunch och efter det så skulle jag till en som hette Malte. Han visade mig lite mer om hur betterierna och laddarna funkade, och sedan skulle vi löda kretskort för hand (vilket gjorde att mina relativt nyvunna kunskaper om lödning från tekniklektionerna kom till användning). När jag hade gjort det i ungefär två timmar (återigen den så viktiga eftermiddagsfikan borträknad) så var dagen slut. Det kändes som att dagen gick väldigt fort, och jag blev ganska trött i huvudet på grund av all den oerhörda mängd information som blev inproppad i skallen på mig.

Dag 4 - Torsdag
Idag så gick jag återigen till Josefin på morgonen och hon ledde mig till ett annat företag som hette SEIAB (Småländsk Elektronikindustri AB eller nåt sånt) och det är där som det mesta av batteriladdarna byggs. När jag kom dit så fick jag ta på mig en rock och sätta skydd på skorna för att det inte ska avge statisk elektricitet som kan förstöra viktiga elektroniska komponenter som finns i batteriladdarna. Det var egentligen tänkt att jag skulle vara med en som hette Krister, men han skulle på nån brandövnings-grej, så en som hette Håkan tog hand om mig istället. Det fanns inte så jättemycket att göra, så jag fick mest sitta med smågrejer hela dagen. Först så fick jag sätta på ett skyddande lock på en j**la massa kablar, vilket tog i stort sett hela förmiddagen. Men, ja, tiden går inte så långsamt när man har roligt, och kul hade jag, för jag satt och pratade med de andra anställda ganska mycket.

Vid fikat så stod det redan frallor framställda på alla borden, och de anställda slängde sig som gamar över det nybryggda kaffet, och jag kände mig lite felplacerad när jag var den enda av de drygt 50 anställda som inte drack kaffe. Det var många att prata med hela dagen, och under hela veckan så har jag fått väldigt trevliga bemötanden var jag än har varit.

När jag väl var klar med alla kablarna så gick jag till Håkan och sa att....jag var klar med alla kablarna. Då tog han fram en massa lådor som arbetarna själva kallar för fredagsmys. Och jag måste säga att fredagsmys inte alls är lika trevligt som det låter, utan sånt arbete som normalt sett skjuts upp tills på fredagen för att ingen vill göra det, utan drar ut på det så länge som det bara går. I detta fallet så var det ungefär 500 plastbitar som jag och Håkan skulle sätta skruvar, brickor och muttrar på. Egentligen så skulle det väl ha gjorts på fredagen, men eftersom jag skulle hålla på med annat på SEIAB på fredagen så ansåg han att det var lika bra att göra när jag ändå var där, eftersom han ansåg att det var en av de viktigaste sakerna som man måste ha gjort innan man dör (det var exakt så han uttryckte sig, tro det eller ej). Alltså, nu när torsdags-fredagsmyset är avklarat så har jag upptäckt en av meningarna med livet. I sin helhet så har väl dagen kanske varit lite långtråkig, men jag har iaf haft någonting att göra hela tiden.



Dag 5 - Fredag
Idag så skulle jag återigen vara på SEIAB, och där slutar de alltid vid två på fredagar, vilket också innefattade min arbetstid för dagen. I dag så skulle den andra ledaren, Krister, vara där hela dagen så jag skulle få lite andra arbetsuppgifter. När jag kom så fick jag börja med något som hette delmontering, vilket är att man får några delar som ska fixas till eller monteras ihop, som sen ska ges till de som sitter vid det löpande bandet. Först så fick jag fläktar där kablarna skulle läggas i ett skydd, och sedan klippas till och skalas av. Sedan höll jag på med någonting som jag faktiskt inte har en aning om vad det hette, men som hade ungefär samma funktion som DC/DC-omvandlaren jag testade i början av veckan. Då blev det lite roligare igen när jag fick skruva och lite mer och hålla på igen (syns på bilden). Därefter så var det lunch, och eftersom de slutade vid två så var det nu bara 1½ timme kvar av min arbetsvecka på Micropower.





På eftermiddagen så var jag med där de fixar till kretskorten som ska finnas i laddarna. Då var det väldigt viktigt att jag var jordad (att jag inte kan avge statisk elektricitet) och jag fick testas så att skyddet från rocken och skon funkade som det skulle. Numer löds kretskort inte för hand, utan det är stora maskiner som plockar upp de pyttesmå komponenterna och lägger ut dem på rätt plats. När de har lagts ut på kretskortet ner i en form av lim, så skickas de för att "bakas" i en stor ugn så att komponenterna ska fastna, och limmet blir som en lödning efter att ha varit i ugnen. Först fick jag hjälpa till att sätta in kretskorten i ugnen och att ta ut dem och sätta de på en vagn där alla kretskort sattes. När jag hade gjort det ett tag så fick jag börja hålla på lite med kretskorten, och sätta ut ett par komponenter som är för stora för att maskinen ska kunna sätta ut dem på varje kretskort. Jag fick också kolla i mikroskop om det var någon del som hade kommit fel när maskinen placerade ut dem. Det kändes ganska nervöst att hålla på med kretskorten och alla ömtåliga komponenter, som då inte ens var fastsatta i kretskortet, utan kunde lätt ramla av om man inte höll kretskortet rätt, men det gick helt okej. Sedan gick kretskorten in i en scanner och där registrerade en dator vad den tyckte var felaktigt, vilket kunde vara för mycket lödning, felvända komponenter etc. Jag fick då kolla på datorn vilket nummer och plats den komponenten hade som datorn ansåg felaktig, och sedan i mikroskop titta om jag tyckte att det var en godkänd lödning eller om det var något som verkligen var fel. Tydligen så var datorn väldigt känsligt inställd, och många av de felen som den ansåg var helt godkända egentligen.

Det var slutet på min arbetsvecka, som har varit väldigt kul och intressant.

Jag tänkt att jag skulle sammanfatta min arbetsvecka med några korta uttryck och ord: Intressant, omväxlande, kablar, tekniska uttryck, trevliga människor, ont i fingrarna (efter alla skruvar och allt småpill) och sist men absolut inte minst - Fika!